Poikanne on saapunut Lontoosta.
- Isä... - John...
Näet testamentistani, että Norland jätettiin minulle perinnöksi niin-
-etten voi jakaa sitä kahden perheeni kesken.
Lain mukaan Norland on siten sinun omaisuuttasi.
Olen iloinen sinun ja Fannyn puolesta.
Äitipuolesi, vaimoni ja tyttäreni saavat vain 500 puntaa vuodessa.
Sillä tulee juuri ja juuri toimeen. Tyttöjen myötäjäisiin se ei riitä.
- Sinun on autettava heitä. - Ilman muuta.
Sinun on Iuvattava auttaa heitä.
Minä lupaan sen sinulle, isä. Minä lupaan.
Auttaa heitä? Mitä se tarkoittaa?
Ajattelin antaa heille 3 OOO puntaa. He saavat lisätuloja koroista.
- Lahja lunastaa Iupaukseni isälle. - Epäilemättä. Ruhtinaallisesti.
Tällaisessa tilanteessa on parempi tehdä liikaa kuin liian vähän.
Isä ei tietenkään maininnut mitään tiettyä summaa...
Miltä 1500 puntaa kuulostaa?
Harva auttaisi sisariaan edes puolella siitä. Saatikka sisarpuolia.
- He voivat tuskin odottaa enempää. - Mutta mihin sinulla on varaa?
Eikö 100 puntaa vuodessa äidille olisi parempi kuin 1500 kerralla?
Jos hän elää yli 15 vuotta, vetäisimme lyhyemmän korren.
Ihmiset elävät aina ikuisesti, jos heillä on vuosituloja.
20 puntaa silloin tällöin riittää täyttämään Iupaukseni.
Olen varma, ettei isäsi halunnut sinun antavan heille rahaa.
- Hehän saavatjo 500 puntaa. - Mitä muuta 4 naista voi tarvita?
Taloudenpito on halpaa, ei kiesejä, hevosta, palvelijoita eikä vieraita.
Ajattele, kuinka mukavaa elämää.
He voisivat pikemmin antaa sinulle jotakin.
Marianne, soittaisitjotain muuta.
Äiti on itkenyt aamiaisesta lähtien.
Jotain vähemmän surullista, kulta.
Olen vieras omassa kodissani. Se on sietämätöntä, Elinor.
- Meillä ei ole, minne mennä. - John ja Fanny ovat pian täällä.
Pitäisikö minun toivottaa heidät tervetulleiksi? Haaskalinnut!
Ryhdyn oitis kyselemään meille uutta taloa.
Toistaiseksi meidän on kestettävä heidän saapumisensa.
Margaret, ole kiltti ja tule alas. John ja Fanny saapuvat pian.
Miksi he tulevat Norlandiin? Heillähän on talo Lontoossa.
Koska talot kulkevat isältä pojalle, ei isältä tyttärelle. Se on laki.
- Katsellaan kartastoasi sisällä. - Se ei ole enää minun kartastoni.
Istukaa.
Etsimme uutta kotia emmekä voi pitää kuin Thomasin ja Betsyn.
Olemme pahoillamme tästä.
Rouva Dashwood on varmasti hyvä emäntä.
Ainoa huoleni on, kuinka kauan heidän kestää muuttaa pois.
- Kuinka rouva Ferrars voi? - Äitini on aina erinomaisen terve.
Veljeni Robert asuu nyt siellä ja on Lontoon suosituin poikamies.
Hänellä on omat kuomuvaunutkin.
- Teillähän on kaksi veljeä, eikö? - On. Edward on vanhin veljeni.
Hän matkustaa pian Plymouthista ja pysähtyy täällä matkallaan.
Mikäli teillä ei ole mitään sitä vastaan.
Rakas John...
Tämä on nyt sinun kotisi.
- Fanny kysyy hopeakaapin avainta. - Mitä Fanny hopeoista haluaa?
Haluaa kaiketi laskea ne. Mitä sinä teet?
Lahjoja palvelijoille. Missä Margaret on? Hän piiloutuu aina.
- Hyvä tapa vältellä Fannyä. - Itse et ole puhunut hänelle viikkoon.
Olenpa. Olen sanonut kyllä ja ei.
Hyvää huomenta, Fanny.
Huomenta, Marianne-neiti.
Mitä pidit hopeoista? Olivatko kaikki aitoja?
- Milloin veljesi saapuu? - Edward saapunee huomenna.
Vierailu on lyhyt. Luovuttaisiko Margaret hänelle huoneensa?
Näköala on verraton. Edwardin on nähtävä Norland parhaimmillaan.
Rouva Dashwood, neiti Dashwood, Marianne-neiti.
Veljeni Edward Ferrars.
Istukaa ihmeessä.
Missä Margaret-neiti on? Alan epäillä hänen olemassaoloaan.
Suokaa anteeksi, herra Ferrars. Nuorimmaiseni ujostelee vieraita.
Luonnollisesti. Olen itsekin ujo, mutta ilman yhtä hyvää syytä.
Mitä pidätte näköalastanne, herra Ferrars?
Erinomainen. Tallinne ovat hyvin hoidetut, rouva Dashwood.
Tallit? Ikkunasi antavatjärvelle.
Minut oli erehdyksessä majoitettu yhden perheenjäsenen huoneeseen.
Mutta nyt olen onnellisesti siirtynyt vierashuoneeseen.
Teetä!
He ovat hemmoteltuja. Margaret istuu puissa ja huonekalujen alla.
Eikä Mariannen suusta kuule kohteliasta sanaa.
He ovat juuri menettäneet isänsä. Mikään ei ole entisellään.
Se ei ole mikään puolustus.
Kirjasto.
- Kirjat ovat pääosin ulkomaisia. - Totta tosiaan. Loistavaa.
En ole koskaan pitänyt kirjojen hajusta.
Johtunee pölystä. Ymmärsin, että aiot muuttaa pähkinäpuulehtoa.
Puut kaadetaan, jotta saamme tilaa kreikkalaiselle temppelille.
Kuulostaa mielenkiintoiselta. Näyttäisitkö paikan minulle?
Liian kallis. Emmekä tarvitse neljää makuuhuonetta. Voimme jakaa.
Entä tämä sitten?
Meillä on vain 500 vuodessa.
Lähetän lisää kyselyjä tänään.
Anteeksi häiriö, mutta taisin löytää... sen, mitä etsitte.
Etkö tulisi pois, kulta? Emme ole nähneet sinua koko päivänä.
Laajennamme sitä.
Mattocks auttaa sopeutumaan aikoihimme.
Anteeksi, mutta sattuuko teillä olemaan luotettavaa kartastoa?
Uskoisin, että on.
Loistavaa. Haluaisin tarkistaa Niilin sijainnin.
Sisareni sanoo, että se sijaitsee Etelä-Amerikassa.
Ei! Ei, hän on täysin väärässä.
Se on uskoakseni Belgiassa.
Ei kai? Tarkoittanette Volgaa.
- Volga, joka saa alkunsa... - Vladivostokista ja laskee...
- Wimbledoniin. - Mistä kahvipavut tulevat.
Niili alkaa Abessiniasta.
Niinkö? Sepä mielenkiintoista.
- Päivää. Edward Ferrars. - Margaret Dashwood.
Se on viereinen tila ja olisi erittäin toivottava lisäys.
Ratsastan sinne huomenna ja puhun...
Gibsonille.
- Hän myy varmasti mielellään. - Mutta pyytänee liikaa hintaa.
Sattuiko?
Kiitos. Suokaa anteeksi.
Tuo oli isäni Iempikappale.
Kiitos avusta. Margaret on muuttunut tulonne jälkeen.
Nautin hänen seurastaan.
- Näyttikö hän teille majan puussa? - Ei vielä.
Soisitteko minulle sen kunnian, neiti Dashwood?
- Ulkona on kaunis ilma. - Mielelläni.
- Margaret on aina halunnut matkustaa. - Hän lähtee pian Kiinaan.
Lähden mukaan palvelijana. Minua kohdellaan luonnollisesti huonosti.
- Mitkä ovat velvollisuutenne? - Miekkailu, romminjako ja kuuraus.
Mikä on tärkein tehtävänne?
En ole koskaan halunnut muuta kuin rauhallista elämää.
Mutta äitini haluaa minun menestyvän maailmassa.
Puhujana, poliitikkona, jopa Iakimiehenä, jos pääsen piireihin.
Mitä te itse toivotte?
Olen aina pitänyt kirkosta, mutta se ei ole riittävän hienoa äidille.
Hän pitäisi enemmän armeijasta, mutta se on liian hienoa minulle.
- Jäisittekö Lontooseen? - Minä vihaan Lontoota.
Haaveilen maaseudusta. Pieni seurakunta, jossa olisin hyödyksi.
Pitäisin kanoja ja lyhyitä saarnoja.
Tunnette itsenne joutilaaksi. Ajatelkaa, kuinka tunne vahvistuu-
-ellei ole mitään toivoa koskaan valita minkäänlaista ammattia.
Tilanteemme on siis täysin samanlainen.
Mutta te peritte omaisuutenne.
Me emme voi edes ansaita omaamme.
Ehkä Margaret on oikeassa. Rosvous on ainoa vaihtoehtomme.
Mitä kansien kuuraus oikeastaan tarkoittaa?
"Myrskyä ei tyynnyttänyt taivaan ääni, ei paistanut suotuisa valo."
"Vailla pätevää apua me menehdyimme - kukin yksin."
"Paitsi minä, myrskyisämmässä meressä, häntä syvemmällä."
Ei, Edward. Kuuntele.
"Myrskyä ei tyynnyttänyt taivaan ääni, ei paistanut suotuisa valo."
"Vailla pätevää apua me menehdyimme - kukin yksin."
Etkö tunne hänen epätoivoaan? Yritä uudelleen.
"Myrskyä ei tyynnyttänyt taivaan ääni, ei paistanut suotuisa valo."
"Vailla pätevää apua me menehdyimme - kukin yksin."
Äiti...
Katso, tämä saapui juuri.
"Tarjoan teille Barton Cottagea kodiksi heti, kun tarve ilmenee..."
- Se on sir John Middletonilta. - Elinorkin hyväksynee vuokran.
- Eikö hän ole nähnyt tätä? - Ei. Minä haen hänet.
Viivytellään tovi.
Uskon, että Edward ja Elinor ovat kiintyneet toisiinsa.
Olisi julmaa viedä hänet nyt pois. Devonshire on niin kaukana.
- Paheksutko hänen valintaansa? - En suinkaan.
- Edward on erittäin rakastettava. - Rakastettava, mutta...
Jotain puuttuu. Hän on liian vakava. Se eilinen Iausuntakin...
Elinor ei ole yhtä tunteellinen.
Rakastaako mies häntä? Voiko tuo kohteliaisuus tyydyttää sielua?
Rakkaus on kuin olisi tulessa. Kuten Julia, Guinevere, Heloise.
- Kaikki kokivat surkean lopun. - He kuolivat rakkaudesta.
- Mikä voisi olla suloisempaa? - Tuo on yliromanttista.
"Onko rakkaus haave vai tunne? Ei. Se on kuolematonta kuin totuus."
"Se ei ole nuppu, joka kuihtuu, kun nuoruus juurista kaikkoaa."
"Se kasvaa kuivalla maalla, eikä lupauksen säde sitä puijaa."
Harmi, ettei Edward osaa lausua.
Pyysit itse häntä Iausumaan ja sitten hermostutit hänet.
Muutoin olet ystävällinen, joten oletan, että pidät hänestä.
Hän on mielestäni kaikin tavoin rakastettava ja miellyttävä.
Siinäpä kehuja!
Hän saa täyden kiintymykseni, kun kuulen, että hänestä tulee veljeni.
- Kuinka tulen toimeen ilman sinua? - Ilman minua?
Tulet varmasti onnelliseksi, mutta lupaa, ettet muuta kauas.
- Ei ole mitään yhteisymmärrystä... - Rakastatko häntä?
En voi kieltää, että kunnioitan häntä ja...
Arvostan häntä suuresti. Minä pidän hänestä.
Arvostat häntä? Pidät hänestä? Lähden, jos vielä puhut noin.
Voit ajatella, että tunteeni ovat voimakkaammat, mutta siinä kaikki.
"Onko rakkaus haave vai tunne?"
- Vai Ferrars? - Mene nukkumaan.
"En voi kieltää, että kunnioitan häntä."
"Että... arvostan häntä suuresti."
"Että pidän hänestä."
Olemme iloisia, että kutsuit Edwardin Norlandiin.
Pidämme hänestä paljon.
Odotuksemme ovat suuret. Äitimme odottaa paljon hänen uraltaan.
Ja avioliitoltaan. Äiti haluaa hänet ja Robertin hyviin naimisiin.
Toivottavasti äitisi toivoo, että he avioituvat rakkaudesta.
Rakkautta ei sovi unohtaa, mutta sydän ei aina ohjaa meitä oikein.
Pennittömät naiset voivat yrittää hyötyä Edwardin empaattisuudesta.
Hän ei ikinä peruisi Iupaustaan. Hän on kykenemätön sellaiseen.
Mutta se tietäisi hänen tuhoaan.
Olen huolissani hänestä, sillä äiti lopettaa taloudellisen tuen-
-mikäli Edward istuttaa tunteensa itseään alempiarvoiseen maahan.
Ymmärrän täysin.
Devonshireen?
Serkkuni sir John Middleton tarjoaa meille pientä taloa tilallaan.
Hän lienee varakas herra.
Hän on Ieski ja tarjoaa Barton Parkin vierasmajaa meille.
Viehättävää! Vierasmajat ovat niin kodikkaita.
Ettehän lähde ennen kesää?
Olemme jo nauttineet sisaresi suopeudesta riittävän pitkään.
- Tulethan vierailulle, Edward? - Ilomielin.
Äitimme odottaa jo Edwardia Lontoossa.
Tule niin pian kuin pääset, Edward. Olet aina tervetullut.
- Ettekö voi ottaa sitä mukaan? - Meillä ei ole varaa.
Siitähän voisi olla hyötyä keittiössä. Anteeksi.
Neiti Dashwood...
Elinor... Minulla on asiaa.
On jotakin erittäin tärkeää, joka minun pitää...
...kertoa sinulle... koulutuksestani.
- Koulutuksestasi? - Niin.
Paikkana oli ihme kyllä Plymouth.
- Tunnetko kaupungin? - Plymouthin? En.
Olin siellä neljä vuotta.
Koulussa, jota johti herra Pratt.
- Pratt? - Täsmälleen. Pratt.
Sinä aikana, kun olin siellä...
Hänellä oli... on...
Olen etsinyt sinua kaikkialta. Sinua tarvitaan Lontoossa.
- Minähän lähden iltapäivällä. - Äiti vaatii, että lähdet heti.
Anteeksi.
Edward lupasi tuoda kartaston Bartoniin.
Lyön vetoa, että hän tulee alta kahden viikon.
Kultainen Edward...
Hei siellä!
Sir John...
Rakkaat naiset! Ihme ja kumma, täällä sitä ollaan.
- Sir John, ystävällisyytenne... - Hiljaa! Riittää jo.
Tässä on rakas anoppini rouva Jennings.
Te olette kai neiti Dashwood? Oliko matka siedettävä? Raukat.
Miksette tulleet ensin kartanoon?
- Näimme, kun ajoitte ohi. - Pyysin Johnia kutsumaan vaunut.
- Hän ei suostunut odottamaan. - Täällä on niin vähän seuraa.
Minusta tuntuu, että tunnen jo teidät. Suloisia olentoja.
- Syötte Barton Parkissa joka päivä. - Rakas sir John, me emme voi...
Korvani eivät kuule kieltoja. Minä vaadin.
Sallikaa meidän asettua ensin taloksi. Ja kiitos.
Lähettäkää palvelija hakemaan vaunuja, kun olette valmiit.
Älkää meitä kiittäkö.
Sinulla on kylmätjalat.
Mitä olet tehnyt? Niskasi on niin likainen, että poikii pian perunan.
Vesi on kylmää. Minä palelen.
Missä Brandon voi olla? Kunhan ei ole uuvuttanut hevostaan.
Eversti Brandon on kreivikunnan tavoitelluin poikamies.
Hän sopii varmasti jollekin teistä. Iän puolesta neiti Dashwoodille.
Pelkäänpä, että hänen sydämensä jäi Sussexiin.
Minä huomasin! Taisinpa päästä salaisuuden jäljille.
Voitat parhaan vainukoiranikin.
Mikä hän on? Teurastaja, leipuri, kynttilämies? Nyhdän sen sinusta.
- Hän on oivallinen nyhtäjä. - Meillä ei ole salaisuuksia.
Ei ainakaan pitkään.
- Hän on kappalainen, arvaan. - Tai kenties komea luutnantti?
- Anna vihje. Onko univormua? - Hänellä ei ole ammattia.
Ei ammattia? Siis herrasmies.
- Tiedät hyvin, ettei ole ketään. - Onpa. Nimi alkaa F-kirjaimella.
F:IIä? Siinä vasta lupaava kirjain.
Foster? Forrest? Fotheringay? Featherty?
- Fortescue? - Fondant?
Saanko soittaa pianoanne?
Ilman muuta.
- Me emme piittaa muodollisuuksista. - Antakaa anteeksi...
Viihdykettä! En muista, milloin täällä oli viimeksi laululintu.
Brandon! Tule tapaamaan kauniita uusia naapureitamme.
Harmi, että myöhästyit. Et kuullut ihanaa Iaululintuamme.
Mikä harmi, todella.
Eversti Brandon on hyvä ystäväni. Palvelimme yhdessä Itä-Intiassa.
- Parempaa miestä saa hakea. - Oletteko ollut Itä-Intiassa?
- Millaista siellä on? - Kuuma.
Ilma on täynnä mausteita.
Neiti Dashwood, nyt on teidän vuoronne.
Taidan tietää, missä sävellajissa te Iaulatte.
F-duurissa!
Sinulla ei ole mitään oikeutta julkistaa oletuksiasi.
- Sinähän kerroit minulle. - En ole sanonut mitään sellaista.
- He tapaavat hänet, kun hän tulee. - Tuollaisista ei puhuta vieraille.
- Kaikki muutkin puhuivat. - Rouva Jennings ei ole "kaikki".
Pidän hänestä. Hän puhuu asioista. Me emme puhu mistään.
Riittää, Margaret.
Ellet keksi asiallista sanottavaa, puhu säästä.
Heillä on pian tarpeeksi kaisloja Mooseksen koriin.
Tiedäthän, mitä puhutaan?
Puhutaan, että viihdyt tietyssä seurassa. Ja mikä ettei?
Mies parhaassa iässä. Hän on onnekas nuori nainen.
Marianne Dashwood ei ajattele minua sen enempää kuin sinua.
- Älä aliarvioi itseäsi. - Parempi niin hänen kannaltaan.
Simpura... Loistava kauppa.
- Rikas mies, kaunis tyttö. - Kauanko olette tuntenut everstin?
Niin kauan kuin olen asunut täällä, ja se tekee 15 vuotta.
Hänen tilansa on 4 mailia täältä. Hän ja John ovat läheisiä.
Hänellä ei ole vaimoa eikä lapsia. Hänen tarinansa on traaginen.
Hän rakastui perheensä kasvattityttäreen. Liittoa ei sallittu.
- Miksi ei? - Eliza oli köyhä.
Kun rakkaus paljastui isälle, tämä heitti tytön ulos ja pojan armeijaan.
Eversti olisi saattanut vahingoittaa itseään ilman Johnia.
- Miten tytön kävi? - Hän kulki sylistä syliin.
Katosi hyvistä piireistä.
Kun Brandon palasi Intiasta, hän etsi vaikka kuinka kauan-
-ja löysi lopulta tytön kuolemaisillaan köyhäintalosta.
Ajattelin aikanaan, että tyttäreni Charlotte piristäisi häntä.
Katsokaa häntä nyt! Hän on niin huomaavainen.
- Taidan tehdä pienen kokeen. - Jättäkää eversti-polo rauhaan.
Kaikki kosijat tarvitsevat apua.
- Ette ole soittanut meille aikoihin. - Teillä on tässä parempi pianisti.
Brandon jakaa rakkautesi musiikkiin. Hän soittaa hyvin.
Tuntenette yhtä monta surullista sävelmää kuin Marianne-neiti.
Soittakaa duetto. Haluamme nähdä teidät vierekkäin.
Minä en osaa duettoja. Suokaa anteeksi, eversti.
Ei hetken rauhaa. Vuokra on halpa, mutta muut ehdot ovat ankarat.
Rouva Jenningsillä ei ole muuta puuhaa kuin naittaa muiden tyttöjä.
Teille tuli paketti.
Katsokaa!
Naurettavaa! Eikö mies ole turvassa edes iän ja sairauden myötä?
- Jos hän on sairas, minä olen raato. - Ei sinne päinkään.
- Hänhän valitteli reumatismiaan. - Hän puhui "pienestä kivusta".
Edwardhan sanoi, että hän tuo kartaston itse.
"Minulla on suuri ilo palauttaa kartasto sen oikealle omistajalle."
"Liikeasiat estävät saapumiseni, mikä surettaa eniten minua."
"Muistoni ystävällisyydestänne Iohduttavat minua."
"Ikuisesti teidän, E.C. Ferrars."
- Miksei hän tullut? - Hänellä on kiireitä.
- Miksei hän ole tullut? - Vien sinut kävelylle.
- Pian sataa. - Eisada.
Pelkään, että rouva Jenningsillä on huono vaikutus tyttöön.
- Sinulla mahtaa olla ikävä, Elinor. - Me emme ole kihloissa, äiti.
- Mutta hänhän rakastaa sinua. - En ole yhtään varma siitä.
Vaikka hänellä olisikin sellaisia tunteita, on varmasti esteitä sille-
-että hän ottaisi vaimokseen naisen, jolla ei ole varaa edes sokeriin.
- Mutta Sydämesi tietää. - Parempi käyttää päätään.
- Tämä ei voi olla minulle hyväksi. - Kyllä on. Älä valita.
- Minä saan yskän. - Etkä saa.
Täällä on ihanaa! Tule.
- Tuolla on pellollinen kaneja. - En halua nähdä kaneja.
- Onko mitään ihanampaa? - Minähän sanoin, että pian sataa.
- Tuolla on sininen taivas. Tule! - Minä en saisi juosta.
Sattuiko sinuun?
- En taida pystyä kävelemään. - Juoksen hakemaan apua.
Margaret!
Ei syytä pelkoon. Se on ihan harmiton.
- Oletteko satuttanut itsenne? - Vain nilkkani.
Sallikaa minun tarkistaa, ettei luita ole poikki.
Luita ei ole poikki.
Laittakaa kätenne kaulani ympäri.
Sallikaa minun saattaa teidät kotiin.
Vihdoin!
Hän kaatui! Hän kaatui, ja mies kantaa häntä.
Rakas Marianne, satutitko itsesi?
Nilkka nyrjähti.
Se ei ole vakavaa. Rohkenin tarkistaa, ettei luita ole poikki.
- Kuinka voin kiittää teitä? - Älkää sitä miettikö.
- Istukaa, olkaa hyvä. - En halua jättää Iäiskiä.
Saanko kysellä potilaan vointia huomenna?
Ilomielin.
Saatan teidät ovelle.
Margaret, ojenna herralle hattu.
- Nimi! - Ketä me saamme kiittää?
John Willoughby Allenhamista, palveluksessanne.
John Willoughby Allenhamista...
Mikä vaikuttava herrasmies!
Hän nosti minut kuin pahaisen lehden.
- Sano, jos tämä sattuu. - Hän ei tunne kipua, äiti.
Pyydä Betsyltä kylmä side.
Älkää sanoko mitään tärkeää.
- Hän ilmaisi itseään hienosti. - Arvokkaasti ja kunnioittavasti.
- Tunteella ja älyllä. - Säästellen.
- Hän sanoi korkeintaan 10 sanaa. - Tuleeko hän huomenna?
- Vaihda vaatteet, ettet vilustu. - Mitä siitä tuon miehen rinnalla?
- Odota, kunhan nenäsi turpoaa. - Olet oikeassa. Auta minua.
Hän on hyvä kauppa. Marianne ei voi saada kaikkia miehiä.
- Mitä tiedätte herra Willoughbysta? - Englannin uljain ratsastaja.
Mistä hän pitää? Mitä hän harrastaa?
- Hänellä on pieni pointterinarttu. - Missä Allenham on, sir John?
Se on pieni tila 3 mailia itään. Hän perii vanhemman sukulaisen.
Lady Allen on naisen nimi.
Se on eversti Brandon. Menen ulkopuolelle vartioon.
Kaikki odottavat Willoughbya, eikä kukaan muista Brandoniä.
Sisään.
Huomenta, Brandon.
- Kuinka invalidi voi? - Kiitos paljon, eversti.
Miksi miettiä Willoughbya, kun olet jo tehnyt hyvän valloituksen?
Minä en mieti yhtään ketään.
- Puhutteko Lady Allenin veljenpojasta? - Hän perii tilan.
Hänellä on mukava omakin tila, Combe Magna Somersetissa.
En Iuovuttaisi häntä nuoremmalle sisarelle, joka kaatuilee rinteissä.
Sieltä mies saapuukin. Tule, Brandon. Meitä ei kaivata.
Kiitos, että tulitte käymään.
Eversti ja sir John tekevät lähtöä.
Näkemiin. Kiitos kukista, eversti.
- Miten voitte, eversti? - Miten itse voitte?
- Herra Willoughby, ilo nähdä teitä. - IIo on kokonaan minun puolellani.
- Eihän Marianne-neiti vilustunut? - Olette saanut nimeni selville.
Vakoojani ovat kaikkialla. Koska ette voi lähteä luontoon...
- Täytyy luonto tuoda luoksenne. - Kuinka kauniita!
- Nämä eivät ole kasvihuoneesta. - En ehtinytkään ensimmäisenä.
- Löysin ne avuliaalta niityltä. - Olen aina pitänyt Iuonnonkukista.
- Laittaisitko... - Emme tiedä, kuinka kiittää.
Olen surrut talon tyhjyyttä.
Sitten kuulin, että se on vuokrattu.
Tunsin käsittämätöntä iloa, joka selittyy vain tapaamisemme ilolla.
Istukaa, herra Willoughby.
- Kuka lukee Shakespearen sonetteja? - Marianne.
- Marianne lukee niitä meille. - Mitkä ovat Iempisonettinne?
Numero 116, ilman muuta.
"Älkää salliko mun kahden rehellisen sielun liittoa estää."
"Rakkaus ei ole rakkautta, jos se muutoksesta muuttuu"-
-"tai taipuu katoavan myötä kaikkoamaan."
- Miten se jatkuu? -"Ei, se on pysyvä piste..."
-"Joka myräkät kestää..." - Eikö se ole "myrskyt"?
Hassua, että Iuette näitä. Kannan kirjaa aina mukanani.
Huomiseen.
Pitäkää taskusonettini taikakaluna Iisävammojen estämiseksi.
Näkemiin. Ja kiitos.
Hyvä, Marianne. Shakespeare, Scottja runous on jo käyty läpi.
Aiheet loppuvat kesken, kun vielä kyselet luonnosta ja romantiikasta.
Taisin käyttäytyä huonosti. Olisi pitänyt puhua vain säästä.
Herra Willoughby ei voi epäillä innostuneisuuttasi.
Miksi peittäisin kiinnostukseni?
- Emme tiedä paljoa hänestä. - Aika ei ratkaise tuntemista.
Joku ei tutustu 7 vuodessakaan, toisille riittää 7 päivää.
- Tai 7 tuntia, kuten sinulle. - Tunnen tuntevani hänet.
Jos tunteeni olisivat pinnallisia, osaisin peittää ne kuten sinä.
- Anteeksi, Elinor. En tarkoittanut... - Älä suotta, Marianne.
Minä en ymmärrä häntä.
Marianne...
- Onko se jo valmis? - Ei. Kärsivällisyyttä.
Kiellätkö meiltä sekä lihan että sokerin?
- Liha maksaa yli 10 penceä. - Haluatko pitää meitä nälässä?
En, mutta meillä ei ole varaa syödä naudanlihaa.
Haluan tietää, mikäli käyttäydyin sopimattomasti.
Olet jo altistunut ikäville puheille. Etkö epäile arvostelukykyäsi?
Mikäli tarkoitat rouva Jenningsin puheita, olemme kaikki syyllisiä.
Huomenta, eversti.
Neiti Dashwood, Marianne-neiti, tulin esittämään kutsun.
Kutsuisin teidät retkelle tilalleni Delafordiin.
Mikäli teitä kiinnostaa tulla ensi torstaina.
Rouva Jenningsin tytär miehineen tulee erikseen tätä varten.
Tulemme ilomielin, eversti.
Esitän luonnollisesti kutsun myös herra Willoughbylle.
Tulen mielelläni, eversti.
Huomenta, neiti Dashwood. Huomenta, eversti.
Eversti kutsui meidät Delafordiin.
- Teillä on kuulemma hieno flyygeli. - Broadwoodin konserttiflyygeli.
- Sittenhän voin soittaa teille. - Maltamme tuskin odottaa.
- Sisarenne vaikuttaa onnelliselta. - Marianne ei peittele tunteitaan.
Hänen romanttinen mielenlaatunsa uhmaa kaikkea säädyllisyyttä.
- Hän on niin impulsiivinen. - Turhankin impulsiivinen.
Mitä pikemmin hän oppii tavoille, sen parempi.
Tunsin kerran naisen, joka oli yhtä impulsiivinen.
Hänet pakotettiin oppimaan tavoille, kuten te asian ilmaisitte.
Se päättyi tuhoon ja epätoivoon.
Älkää toivoko sellaista, neiti Dashwood.
Eversti Brandonin nurmikko on täydellinen Ieijan Iennätykseen.
Varokaa sieviä nauhoja.
Hämmästyin todella, kun Charlotte miehineen ilmaantui Lucyn kanssa.
En odottanut näkeväni Lucya.
Hän halusi kai osallistua hupiin. Heillä ei ole varaa sellaiseen.
En ollut nähnyt teitä aikoihin.
Mikä ovela tyttö! Hän halusi tavata Dashwoodin neidit.
En ole muusta kuullutkaan.
Mitä sanot, Lucy? Äiti ei ole muusta puhunutkaan kirjeissään.
- Eikö todellisuus vastaakin kuvausta? - Ei lainkaan.
Te olette kovin töykeä tänään.
Hän pyrkii parlamenttiin. On rasittavaa miellyttää kaikkia.
- En ole koskaan sanonut sellaista. - Herra Palmer Ieukailee aina.
Tuolta hän tulee! Silmä tarkkana, Charlotte.
Päivää, herra Willoughby.
Saanko esitellä: tyttäreni Charlotte ja herra Palmer.
- Ja serkkumme Lucy Steele. - Tervetuloa joukkoomme.
Saanko istua vieressänne?
Olen jo pitkään halunnut tutustua teihin. Olen kuullut pelkkiä kehuja.
Olkaa hyvä. Sir John ja rouva Jennings Iiioittelevat. Petytte vielä.
Kehut tulivat aivan eri taholta, joka ei ole taipuvainen Iiioitteluun.
Mitä tämä tarkoittaa?
Onko eversti Brandon täällä?
- Tuokaa hevoseni. - Mikä hätänä, Brandon?
- Minun on kiiruhdettava Lontooseen. - Mahdotonta.
Emme voi jatkaa ilman isäntää. Lähde huomenna.
- Tai Iähtekää palattuamme. - En voi hukata minuuttiakaan.
- Suokaa anteeksi. - Toivon, ettei se ole vakavaa.
Tämä on erittäin epätavallista.
- Heikkous, nimesi on Brandon. - Kaikki eivät kestä hauskanpitoa.
Olettepa te ilkeitä. Eversti Brandoniä tulee ikävä.
Miksi? Hänestä puhutaan hyvää, mutta kukaan ei puhu hänelle.
Höpsis. Everstiä arvostetaan Barton Parkissa.
- Se kertoo jo tarpeeksi. - Mutta Willoughby!
No, no, herra Näsäviisas. Minä tunnen teidät ja katalat tapanne.
Kertokaa armaanne nimi. Nyhdän sen tiedon teiltä.
Ellen saa teitä naitettua everstille teeaikaan mennessä, syön myssyni.
- Ette voisi ottaa tuollaista miestä. - Miksette pidä everstistä?
Koska hän uhkaa sateella silloin, kun on luvattu kaunista säätä.
Hän on löytänyt vikaa vaunuistani eikä suostu ostamaan tammaani.
Mutta mikäli teitä ilahduttaa-
-voin tunnustaa, että hän on muilta osin moitteeton.
Vastapalveluksena tunnustuksestani ette voi kieltää iloani siitä-
-että inhoni häntä kohtaan on yhtä suuri kuin ihailuni...
...tätä majaa kohtaan.
- Minulla on suuria suunnitelmia. - En voisi koskaan sallia moista.
Seiniin ei saa lisätä kiveäkään.
Jos olisin rikas, tekisin Combe Magnasta juuri tämän kaltaisen.
- Synkät portaat ja savuttava takka. - Erityisesti savuttava takka.
Sitten olisin Combessa yhtä onnellinen kuin olen ollut täällä.
Kiintymykseni tähän paikkaan ylittää kaiken muun.
Luvatkaa olla muuttamatta sitä.
Mikä kunnia, että nainen uhmaa mainettaan minua saattamalla.
- Elinor sanoisi aivan samaa. - Ja olisi oikeassa.
Marianne-neiti, saanko tavata teidät huomenna? Kahden?
- Olemme aina kahden, Willoughby. - Mutta minulla on...
Haluan esittää teille tietyn kysymyksen.
Ymmärrän. Kysyn äidiltä, saanko olla menemättä kirkkoon.
Kiitos.
Huomiseen...
...Marianne-neiti.
Oi, hyveellisyys-
-raivaa tiesi hiljaa kaikkien minua tänään kuulevien sydämiin.
Polvistuukohan hän esittäessään kysymyksen?
Miehet polvistuvat aina.
Mikä hätänä, kulta?
Willoughby? Mitä on tapahtunut?
Suokaa anteeksi, rouva Dashwood. Minut lähetetään...
Lady Allen on käyttänyt rikkaan oikeutta köyhään serkkuun.
- Hän lähettää minut Lontooseen. - Milloin? Tänä aamunako?
Mikä pettymys! Toivon, etteivät asianne viivytä teitä pitkään.
Ystävällistä, mutta minä tuskin palaan Devonshireen piakkoin.
- Saan kutsun vain kerran vuodessa. - Voittehan odottaa kutsua meiltä.
Velvollisuuteni ovat sellaiset, että...
Toisin sanoen en uskalla...
Viivyttely on typerää. En kiduta itseäni pidempään.
Willoughby, tulkaa takaisin!
Pyydä, että Betsy laittaa Mariannelle kupin teetä.
- Mikä hätänä? - Älä kysy minulta mitään.
- Heille on kai tullut riitaa. - Epätodennäköistä.
Ehkä lady Allen ei hyväksy hänen ja Mariannen ystävyyttä.
- Lady keksi lähettää hänet pois. - Miksei hän sitten sanonut niin?
- Willoughby ei ole salamyhkäinen. - Mitä sinä epäilet?
- Miksi hän vaikutti syylliseltä? - Onko hän muka vain Ieikkinyt?
- Ei. Hän rakastaa Mariannea. - IIman muuta rakastaa.
Jättikö hän Mariannelle mitään Iupausta paluustaan?
Etkö voi kysyä, onko hän kosinut?
En! En voi pakottaa Mariannea uskoutumaan minulle.
Meidän on luotettava siihen, että Marianne kertoo kaiken aikanaan.
Hänen Iähtönsä oli niin salaperäinen.
Sinä haluat ajatella pahinta.
Ajattelen häntä mieluummin hyvällä. Hän on sen arvoinen.
Pidän Willoughbysta.
Äiti... Äiti!
Marianne ei avaa oveaan.
- Kunpa tämä sade Ioppuisi. - Kunpa sinä Iopettaisit.
Otitte hänet huostaanne, herra Palmer, ja hyvät kaupat teittekin.
Minulla on nyt yliote, sillä te ette voi palauttaa häntä.
Tulkaa pelaamaan, Marianne-neiti. Tuijotus ei tuo häntä takaisin.
- Hän ei syönyt mitään tänään. - Olemme kaikki hieman allapäin.
Hyvä neiti Dashwood, voisimmeko nyt käydä... keskustelumme?
Keskustelumme?
Olen pitkään halunnut kysyä teiltä jotakin.
Ehkä olen mielestänne nenäkäs? Kysymykseni on outo.
Kunpa hän olisi mennyt Combe Magnaan.
Asumme vain puoli mailia sieltä.
- Viisi ja puoli. - En usko, että matka on niin pitkä.
- Viisi ja puoli? En usko sitä. - Yritä uskoa.
Saatte kysyä minulta ihan mitä hyvänsä.
Tunnetteko kälynne äitiä, rouva Ferrarsia?
Fannyn äitiä? En. En ole koskaan tavannut häntä.
Ihmettelette varmaankin kysymystä. Jos vain uskaltaisin kertoa...
Jos hän kertoo siitä kuuluisasta herra Fzstä, jaa tieto kanssamme.
Kävelisimmekö hieman, neiti Dashwood?
En tiennyt, että teillä oli mitään sidettä siihen perheeseen.
En ole tärkeä rouva Ferrarsille.
Mutta saattaa olla, että jonain päivänä olemme hyvin läheisiä.
Mitä te tarkoitatte?
Oletteko sopinut jotakin Fannyn veljen Robertin kanssa?
En ole. En ole koskaan tavannut häntä.
- Tarkoitan Edwardia. - Edward Ferrarsia?
Edward ja minä olemme olleet salaa kihloissa viisi vuotta.
Ymmärrän hämmästyksenne.
En olisi maininnut asiaa, mutta uskon, että säilytätte salaisuuden.
Olette hänelle kuin oma sisar.
Anteeksi, mutta me tuskin...
Tarkoittanette eri herra Ferrarsia.
En. Hän kävi neljä vuotta setäni herra Prattin koulua Plymouthissa.
- Eikö hän ole maininnut siitä? - On... On tainnut mainita.
En halunnut salata tätä hänen äidiltään, mutta rakkaus voitti.
Olette varmaankin huomannut, että hän osaa kietoa naiset pauloihinsa.
En voi väittää, että tämä olisi ollut helppoa.
Tapaamme hädin tuskin pari kertaa vuodessa.
Vaikutatte huonovointiselta. Voitteko huonosti?
- Enhän loukannut teitä? - Haluan tietää, mistä puhutte.
- Luvatkaa olla kertomatta tästä. - Neiti Dashwood on mietteissään.
Lupaan, etten kerro.
- Mikä teitä noin kiehtoo? - Kertokaa toki kaikille.
- Puhuimme Lontoon huvituksista. - Kuulitko, Charlotte?
Kun te kuiskailitte, me teimme suunnitelman.
Maailman parhaan.
Lähden pian Lontooseen ja kutsun sinut, Lucy...
-...ja Dashwoodin neidit mukaani. - Lontooseen?
Saanko minäkin mennä?
Asumme talossani Chelseassa ja nautimme sesongin huveista.
Enkö saisi lähteä? Olen pian 12.
- Etkö sinäkin toivo tätä? - Tulin Devonshireen sitä varten.
- Me emme voi jättää äitiämme. - Äitinne päästää teidät kyllä.
- IIman muuta päästää! - Olen erittäin iloinen tästä.
En kuuntele vastalauseita. Lyödään kättä päälle.
Ellen ole naittanut teitä jouluun mennessä, ei vika ole minussa.
Olen ikuisesti kiitollinen.
Voin tavata Willoughbyn, ja sinä tapaat Edwardin.
- Nukutko? - Kun sinä olet täällä?
Et voi olla noin rauhallinen.
Minä en taida saada unta tänään.
Mistä puhuit neiti Steelen kanssa?
En mistään tärkeästä.
Miten luulette, että osaan olla isossa talossani ilman Charlottea?
Kirjoitin Edwardille, mutta en tiedä, voimmeko tavata paljoa.
Tämä on pidettävä salassa. Hän ei voi käydä Iuonani.
Ainoa Iohtuni on hänen uskollisuutensa.
On hienoa, ettei tarvitse epäillä pitkän kihlauksen jälkeenkään.
Olen aika mustankipeä. .Jos hän olisi puhunut jostakin naisesta...
Mutta hän ei ole koskaan antanut aihetta sillä rintamalla.
Edward ilahtuu varmasti, kun kuulee, että me olemme ystäviä.
- Oliko ikävä, Pigeon? - Kovasti, rouva.
- Onhan kaikki kunnossa? - Hiiliä pitäisi tilata.
Pooter, edelleen elossa. Teetä, Pigeon.
Te ette hukkaa aikaa. Antakaa se Pigeonille.
He ovat siis kihloissa.
Sisarenne ostaa kai hääpuvuntäähä.
John ja Fanny ovat kaupungissa. Meidän täytyy kai käydä siellä.
Se taisi olla naapuritaloon.
Istu nyt alas kahdeksi sekunniksi. Sinä hermostutat minua.
Voi, Elinor! Se on Willoughby.
Hän se on.
Suokaa anteeksi, eversti.
Eversti...
Mukava nähdä teitä. Oletteko ollut Lontoossa koko ajan?
Suokaa anteeksi, neiti Dashwood-
-mutta olen kuullut huhuja...
Kertokaa nyt rehellisesti:
Ovatko sisarenne ja herra Willoughby päässeet sopuun?
Vaikka kumpikaan ei ole kertonut minulle mistään sopimuksesta-
-en epäile lainkaan, että tunteet ovat molemminpuolisia.
Kiitos, neiti Dashwood.
Toivotan sisarellenne kaikkea mahdollista onnea.
Ja toivon, että herra Willoughby osoittautuu hänen arvoisekseen.
Mitä te tarkoitatte?
Suokaa anteeksi...
Suokaa anteeksi.
- Missä rakas Edward on, John? - Kuka on "rakas Edward"?
Veljeni Edward Ferrars.
Ferrars F:IIä?
Onko viestejä? Ei yhtäkään? Ei korttiakaan?
- Te ette kysele viestien perään. - En odota viestejä.
Tunnen tuskin ketään Lontoossa.
En halua enää kuulla kinkusta. Hoida asia Cartwrightin kanssa.
- Ei ole viestejä. - Ei ole syytä huoleen, kulta.
Hyvä sää pitää monet ratsastajat maaseudulla.
Kylmä ajaa heidät nopeasti kaupunkiin. Se on varmaa.
En ollut ajatellut sitä noin.
Neiti Dashwood voi rauhoittua-
-sillä kälynne mukaan mystinen herra F tulee tanssiaisiin.
Kulkekaa varovasti. Täällä on ollut hevosia.
Ja nyt alkaa sataa. Seuratkaa minua.
Äiti! Miten hauskaa!
- Näetkö ketään tuttua? - En, mutta kysy herra Palmerilta.
- Näettekö ketään tuttua? - Valitan.
Miksi te kiusaatte minua? Tuolla on rouva John Dashwood.
Tulkaa, ystäväiseni.
Täällä te olette!
Onpa täällä lämmin. Ette kai ole yksin?
John on hakemassa veljeäni.
Veljeänne? Jopa jotakin. Miten loistavia uutisia.
Pyörryn tällä sekunnilla.
Hauska tavata, rouva Jennings. Saanko esitellä Iankoni-
-herra Robert Ferrarsin.
Neiti Dashwood, neiti Steele, Marianne-neiti.
Tapaamme viimeinkin.
Oletteko te nuorempi veli? Eikö herra Edward ole täällä?
- Neiti Dashwood laski sen varaan. - Hän ei ehdi tällaiseen.
Eikä täällä ole ketään, kenen takia hänen pitäisi olla läsnä.
Mikä näitä nykynuoria vaivaa? Ovatko kaikki menneet piiloon?
Veljenne poissa ollessa teidän on tanssitettava neiti Dashwoodia.
Se olisi minulle kunnia.
Haluaisiko neiti Steele varata minulle allemanden?
Tehän asutte Devonshiressä, neiti Dashwood?
- Vierasmajassa? - Kyllä.
Pidän suunnattomasti vierasmajoista.
Rakentaisin sellaisen itselleni, jos minulla vain olisi varaa.
Herra Willoughby...
- Miten voitte, neiti Dashwood? - Hyvin, kiitos.
- Miten perheenne voi? - Erinomaisesti, herra Willoughby.
Oli ystävällistä kysyä heistä.
Vvmoughby!
Hyvänen aika! Willoughby...
Ettekö aio kätellä minua?
Hyvää päivää, Marianne-neiti.
Mikä nyt on hullusti? Ette ole käynyt tapaamassa minua.
Ettekö ole ollut Lontoossa? Vai ettekö saanut kirjeitäni?
Minulla on ollut ilo vastaanottaa Iähettämänne tiedonannot.
Herra paratkoon, Willoughby. Sanokaa, mikä on hullusti.
Olen erittäin kiitollinen.
Suokaa anteeksi, minun on palattava seurueeni pariin.
Mene hänen luokseen, Elinor. Pakota hänet heti tänne.
Sinä et voi jäädä tänne.
- Tunnetteko heidät? - Joitakin tuttavia maaseudulta.
Tule, kultaseni.
Minun on puhuttava hänelle...
Luoja! Tarvitset raitista ilmaa.
Lucy! Tule. Meidän on lähdettävä.
Meille olisi kunnia saada saattaa suojattinne kotiin.
Sepä ystävällistä.
Lähettikö hän todellakin Willoughbylle viestejä yöllä?
- Marianne, kerro nyt. - Älä kysele minulta mitään.
- Etkö sinä luota minuun? - Ethän itsekään luota ihmisiin.
- Minulla ei ole salaisuuksia. - Meillä ei siis ole sanottavaa.
Minulla, koska en salaa mitään. Sinulla, koska et kerro mitään.
Kunpa lady Charteris rajoittaisi vieraslistaansa. Että oli kuuma!
Hyvä, että lähdimme ajoissa pois.
No mutta!
Rakastavaisten torat paranevat nopeasti. Kirje korjaa tilanteen.
Minun pitää lähteä. Toivon, ettei mies odotuta enää pitkään.
Ikävä nähdä hänet onnettomana.
Edwardin perhe toivotti minut ystävällisesti tervetulleeksi.
Ette maininnut, kuinka miellyttävä kälynne on. Ja Robert on mukava!
Onneksi kukaan heistä ei tiedä kihlauksestanne.
"Hyvä neiti, en ymmärrä, miten olen voinut teitä loukata."
"Jos olen antanut ymmärtää liikoja tunteistani"-
-"pyydän anteeksi, etten ole osannut varoa käytöstäni."
"Tunteeni kuuluvat toiselle."
"Joudun valitettavasti palauttamaan kirjeenne ja hiuskiehkuranne."
"Teidän, jne. John Willoughby."
Kultaseni...
On parempi tietää hänen aikeensa nyt kuin pitkän kihlauksen jälkeen.
Me emme ole kihloissa.
Minä luulin, että hän oli antanut sinun ymmärtää sellaista.
- Hän ei ole niin epärehellinen. - Sanoiko hän rakastavansa sinua?
Sanon
Ei... ei täsmälleen. Antoi ymmärtää, vaan ei sanonut.
Välillä luulin niin, välillä en. Hän ei rikkonut mitään Iupausta.
Hän sai meidät kaikki uskomaan, että hän rakasti sinua.
Hän rakastikin! Hän rakasti minua kuten minä häntä.
Tulin suoraan tänne. Miten Marianne-neiti voi?
Raasu, hän näyttää huonolta. Ei ihme, sillä se on totta.
Kuulin neiti Mortonilta kadulla-
-että Willoughby vie pian vihille neiti Greyn, jolla on 50000 puntaa.
Siinä tapauksessa se nuori mies kohteli nuorta ystävääni kaltoin.
Ja toivon hartaasti, että vaimo pilaa hänen elämänsä.
Hän ei ole ainoa varteenotettava nuori mies.
Noin sievillä kasvoilla saa vielä monta ihailijaa.
Itkeköön nyt kunnolla ja se siitä.
Yritän keksiä jotain, mikä piristäisi häntä.
- Pitääkö hän oliiveista? - En osaa sanoa.
He eivät ilmeisesti olleet kihloissa.
Neiti Greyllä on 50 OOO puntaa. Marianne on rutiköyhä.
Hän ei voinut odottaa avioliittoa. Mutta tunnen myötätuntoa.
Marianne menettää pian hehkunsa ja kokee Elinorin kohtalon.
Voisimme kutsua heidät Iuoksemme. He ovat sukua.
- Ja isä... - Rakkaani...
Pyytäisin heidät mielelläni, mutta olen kutsunut neiti Steelen.
Emme voi viedä rouva Jenningsin kaikkia vieraita.
Kutsutaan sisaresi joskus toiste.
Neiti Steele hyötyy huomattavasti enemmän ystävällisyydestämme.
Loistava ajatus.
Eversti Brandon on täällä.
- Kiitos, että tulitte. - Kuinka sisarenne voi?
Hänet on vietävä kotiin. Palmerit voivat viedä meidät Clevelandiin.
Sallikaa minun saattaa teidät sieltä Bartoniin.
Niin toivoinkin.
Marianne kärsii suunnattomasti.
Pahinta on, että hän yrittää puolustella Willoughbya.
Ehkä...
Saanko kertoa hieman taustaa, josta saattaisi olla hyötyä?
Koskeeko se herra Willoughbya?
Kun viimeksi lähdin Bartonista...
Ei, minun on aloitettava kauempaa.
Minulla ei ole epäilystäkään siitä-
-että rouva Jennings on kertonut tiettyjä asioita menneisyydestäni.
Erityisesti surullisesta lopusta suhteessani nuoreen Elizaan.
Harva kuitenkaan tietää-
-että 20 vuotta sitten Eliza synnytti aviottoman lapsen.
Isä, kuka sitten olikin, hylkäsi heidät.
Kuolinvuoteellaan Eliza rukoili minua huolehtimaan Iapsestaan.
Olin tuottanut EIizalle pettymyksen kaikin tavoin. En voinut kieltäytyä.
Vein lapsen, Bethin, erään perheen huostaan maaseudulla.
Tiesin, että hänen olisi hyvä siellä. Kävin aina, kun pystyin.
Hänestä tuli itsepäinen-
-ja, Herra minut armahtakoon, annoin hänelle liikaa vapauksia.
Hän katosi noin vuosi sitten.
Etsin häntä kaikin tavoin, mutta 8 kuukautta sain pelätä pahinta.
Delafordin retken päivänä kuulin ensimmäisen kerran hänestä.
Hän odotti lasta...
Ja huijari, joka oli hylännyt hänet ilmoittamatta olinpaikkaansa...
Oliko se Willoughby?
Lady Allen kuuli kaiken ja lähetti hänet pois, ennen kuin ehdin sinne.
- Hän pakeni Lontooseen. - Hän lähti selittämättä mitään.
Hän menetti perintönsä ja oli menettää Combe Magnan ja rahat.
Joten hän luopui Mariannesta-
-ja valitsi neiti Greyn ja 50 OOO puntaa tilalle.
Onko Beth edelleen Lontoossa?
Hän päätti lähteä maaseudulle ennen synnytystä.
En olisi kertonut tätä, ellen olisi sydämestäni uskonut-
-että tämä tieto voi aikanaan lievittää sisarenne mielipahaa.
Olen antanut Willoughbysta erittäin moraalittoman kuvan.
Mutta olen kuullut lady Allenilta, että hän aikoi kosia silloin.
Minun on myönnettävä, että hänen aikeensa olivat kunnialliset.
Olen varma, että Willoughby olisi valinnut Mariannen...
-...ellei olisi ollut... - Rahapulmaa.
- Teinkö oikein, kun kerroin? - Luonnollisesti.
Mitä hyvänsä hän on tehnyt ja tekee tällä hetkellä-
-voit ainakin olla varma siitä, että hän rakasti sinua.
Mutta ei tarpeeksi.
Ei tarpeeksi...
Täältä tulee joku, joka voi piristää teitä.
Miten sisarenne jaksaa? Voi sitä raukkaa.
En tiedä, mitä tekisin, jos mies osoittaisi noin vähän kunnioitusta.
Miten viihdytte Johnin ja Fannyn luona?
Olen onnellisempi kuin koskaan. Kälynne todella pitää minusta.
- Ette arvaa, mitä on tapahtunut. - En arvaa.
Eilen minut esiteltiin Edwardin äidille. Hän oli ihastuttava.
En ole vielä nähnyt Edwardia, mutta uskon, että tapaamme pian.
Herra Edward Ferrars kysyy teitä.
Pyydä hänet sisälle.
Mukava nähdä teitä. Tehän tunnettekin neiti Steelen.
- Kuinka voitte, neiti Steele? - Hyvin, kiitos.
Istukaa, olkaa hyvä.
Hämmästytte kai, kun olen täällä. Luulitte, että olen sisarenne luona.
Haen Mariannen. Hän pettyy, ellei näe teitä.
Edward! Kuulin äänesi.
- Vihdoinkin löysit meidät. - Olen häpeällisen myöhässä.
- Olet kalpea. Ethän ole sairas? - Viis minusta. Elinor voi hyvin.
- Se riittänee meille molemmille. - Niin... Pidätkö Lontoosta?
En lainkaan. Sinä olet ainoa piristys. Eikö totta, Elinor?
- Mikset tullut aikaisemmin? - Minulla on ollut kiireitä.
Muita kiireitä, vaikka tällaiset ystävät odottavat?
Taidatte luulla, ettei kukaan nuori mies hoida velvollisuuksiaan.
Edward on täysin kykenemätön itsekkyyteen.
Edward, etkö istuisi hetkeksi? Auta minua ylipuhumaan hänet.
- Anteeksi, minun on mentävä. - Vastahan sinä tulit!
Fanny lähetti minut asialle.
Voisitteko siinä tapauksessa saattaa minut sisarenne talolle?
Se olisi minulle kunnia.
- Olisit pyytänyt häntä jäämään. - Hänellä oli kai syynsä lähteä.
Kylmyytesi, epäilemättä. Edward varmaan uskoo, ettet välitä.
Marianne näytti huonolta. Pelkään, etten minäkään pääse naimisiin.
Höpsis. Solmit paremman liiton kuin yksikään Dashwoodeista.
Minulla ei ole myötäjäisiä.
Mutta sinulla on runsaasti korvaavia ominaisuuksia.
En yllättyisi, vaikka solmisit odotuksiasi paremman liiton.
Kunpa niin kävisikin.
On eräs nuori mies...
Onko hän varakas ja hieno?
Kumpaakin. Mutta hänen perheensä varmasti vastustaa.
He suostuvat, kun näkevät sinut.
Se on ehdottoman salaista.
En ole kertonut kellekään, koska pelkään, että se paljastuu.
- Olen itse luotettavuus. - Jos uskaltaisin kertoa...
Lupaan ja vannon, että vaikenen kuin muuri.
Ulos!
Lopeta!
Mikä sotku!
Edward Ferrars, josta vitsailin kanssanne-
-on ollut viisi vuotta kihloissa Lucy Steelen kanssa.
Äiti on vaatinut kihlauksen purkausta, tai perintö menee.
Mutta Edward ei suostu perumaan Iupaustaan. Hän on vankkumaton-
-ja jää täysin perinnöttömäksi. Äiti jättää kaiken Robertille.
Minun täytyy löytää Lucy. Kälynne raivostui hänelle.
Milloin sait tietää asiasta?
- Rouva Jenningsin luona. - Mikset kertonut minulle?
Lucy kertoi sen luottamuksella.
- En voinut rikkoa sanaani. - Edward rakastaa sinua!
- Hän yritti kertoa minulle Lucysta. - Hän ei voi ottaa Lucya.
Pitäisikö hänen kohdella Lucya huonommin kuin Willoughby sinua?
- On väärin avioitua ellei rakasta. - Lupaus annettiin kauan sitten.
Hän saattaa katua, mutta on kaiketi iloinen, että pitää lupauksensa.
Vaikka on...
...kiehtovaa uskoa, että ihmisen onni riippuu toisesta-
-se ei aina ole mahdollista. Meidän on hyväksyttävä se.
Edward menee naimisiin Lucyn kanssa, ja me matkustamme kotiin.
Hyväksyt ja alistut aina.
Järki, kunnia ja velvollisuus.
Elinor, missä Sydämesi on?
Mitä sinä tiedät sydämestäni? Tunnet vain oman tuskasi.
Tämä on painanut minua viikkoja, enkä voinut kertoa kellekään.
Sen uskoi minulle ihminen, joka tuhosi kaikki haaveeni.
Kestin hänen riemuaan, vaikka joudun ikuisesti eroon Edwardista.
Ellen olisi luvannut, olisin voinut kertoa särkyneestä sydämestäni.
Kuulin, että herra Ferrars menetti perintönsä kihlauksensa takia.
- Olenko saanut oikeaa tietoa? - Niin se on.
- Tunnetteko te herra Ferrarsin? - En, emme ole koskaan tavanneet.
Mutta tiedän liiankin hyvin, kuinka julmaa-
-on erottaa kaksi nuorta rakastavaista toisistaan.
Minulla on ehdotus siitä, kuinka he voisivat mennä oitis naimisiin.
Herra Ferrars on teille läheinen. Voisitte ehkä mainita asiasta.
Hän ilahtuisi varmasti, jos kuulisi asian teiltä itseltänne.
En usko niin.
Hän on osoittanut olevansa ylpeä. Sanan parhaassa merkityksessä.
Olen varma, että tämä on oikea lähestymistapa.
Herra Edward Ferrars.
Kiitos nopeasta vastauksestanne.
Ilahduin viestistänne.
Mitä mahdatte ajatella minusta...
- Minulla ei ole oikeutta puhua... - Minulla on hyviä uutisia.
Olkaa hyvä ja istukaa.
- Tehän tunnette eversti Brandonin? - Nimi on minulle tuttu.
Eversti Brandon pyysi minua kertomaan, koska haluatte papiksi-
-että hän tarjoaa teille paikkaa tilallaan Delafordissa-
-ja toivoo, että siten voitte avioitua neiti Steelen kanssa.
- Eversti Brandon? - Niin.
Todisteena siitä, että tukala tilanteenne surettaa häntäkin.
Antaako hän minulle seurakunnan?
Onko se mahdollista?
Perheenne töykeys saa teidät yllättymään muiden jaloudesta.
Ei. En ylläty teidän ystävällisyydestänne.
En voi olla epäilemättä, että kiitos tästä lankeaa teille.
Haluaisin ilmaista kiitokseni, mutta en ole mikään sananiekka...
Olette väärässä. Saatte kiittää tästä omia ansioitanne.
Eversti Brandonin täytyy olla erittäin hieno mies.
Ystävällisempää ja hienompaa miestä saa hakea.
Saanko kysyä, miksei eversti itse kertonut asiasta minulle?
Hän taisi katsoa paremmaksi, että kuulette tämän ystävältä.
Teidän ystävyytenne on tärkein asia elämässäni.
Ystävyyteni on aina teidän.
Suokaa anteeksi.
Te kunnioitatte Iupauksianne. Se on kaikkein tärkeintä.
Toivotan teille onnea.
Mikä onni, että Lucy ja Edward löysivät paikan läheltä Bartonia.
Te voitte tavata usein.
En todellakaan pidä herra Willoughbysta, sinun takiasi.
Näemme hänen talonsa täältä! Jackson saa istuttaa isoja puita.
Ei tule kuuloonkaan.
Neiti Greyn morsiuspuku oli kuulemma mitä hienoin.
Rouva Bunting! Olemme epätoivoisesti teen tarpeessa.
Hän on puhunut tauotta koko ajan. Olisi pitänyt keksiä jotain muuta.
Ei ollut muuta vaihtoehtoa. Mennään kävelylle. Hetki rauhaa.
Pian sataa.
Eisada.
- Sanot aina noin, ja sitten sataa. - Pysyttelen talon lähistöllä.
Olemme ylpeitä pikku-Thomasista.
Isä pärjää pojan kanssa oivasti.
Siinä te olettekin. Tulkaa tervehtimään Thomasia.
En näe Mariannea.
"Rakkaus ei ole rakkautta, jos se muutoksesta muuttuu"-
-"tai taipuu katoavan myötä kaikkoamaan."
"Ei, se on pysyvä piste"-
-"joka myrskyt kestää eikä koskaan järky."
Willoughby...
Marianne?
- Hän on Iäpimärkä, kun palaa. - Kiitos, että muistutit meitä siitä.
Älkää huolehtiko, neiti Dashwood. Brandon löytää Mariannen.
Voimme vain arvata, minne hän meni.
Hän ei ole loukannut itseään, mutta on kylmissään.
Huoneessani palaa tuli. Viedään hänet sinne. Nopeasti.
Marianne taitaa tarvita lääkäriä.
Uuvutatte itsenne. Pari päivää vuoteessa ja hän on kunnossa.
Luottakaa Harrisiin. Parempaa lääkäriä en tiedä.
- Mikä on diagnoosinne? - Harvinaisen vakava infektio.
Suosittelen, että viette lapsenne pois täältä.
Rouva Bunting!
Neiti Dashwood... Olen äärimmäisen pahoillani.
- Jään tänne, mikäli niin haluatte. - Erittäin ystävällistä.
Mutta eversti Brandon ja tohtori Harris huolehtivat meistä.
Kiitos kaikesta avustanne.
Hänen vointinsa ei ole niin hyvä kuin olin odottanut.
Mitä minä voisin tehdä?
- Olette tehnyt jo tarpeeksi. - Tulen hulluksi ellen tee mitään.
Marianne olisi rauhallisempi, jos hänen äitinsä olisi täällä.
Haen lisää oopiumliuosta.
En voi väittää, etteikö sisarenne tila olisi erittäin vakava.
On syytä varautua pahimpaan.
Palaan pian.
Marianne...
Marianne, yrittäisit edes.
Marianne...
Sinun on pakko yrittää.
Minä en voi... En voi elää ilman sinua.
Olen yrittänyt kestää kaiken muun. Minä yritän...
Mutta rakas...
...kultainen Marianne...
Älä jätä minua yksin.
Elinor...
Äiti...
Hän ei ole enää vaarassa.
- Missä Elinor on? - Olen tässä.
Olen tässä, kulta.
Eversti Brandon...
Kiitos.
Hän ei ole yhtä salskea kuin Willoughby, mutta miellyttävämpi.
Willoughbyn silmissä oli jotain, mistä en pitänyt.
"Maa ei siitä köyhdy, eikä mitään menetä."
"Sillä mikä yhtäältä putoaa"-
-"kulkeutuu t0isaalle."
"Sillä mikään ei katoa niin, ettei sitä voisi Iöytää"-
-"jos oikein etsii."
- Jatkammeko huomenna? - Ei. Joudun lähtemään pois.
- Pois? Minne? - Sitä minä en voi kertoa.
Se on salaisuus.
Ethän viivy pitkään poissa?
Tässä se on.
Tässä minä kaaduin ja näin Willoughbyn ensi kertaa.
Willoughby-raukka. Hän tulee aina kaipaamaan sinua.
Tarkoittaako se sitä, että hän olisi ollut onnellinen rinnallani?
Hänellä olisi ollut vaimo, jota hän rakastaa, mutta ei rahaa.
Hän olisi saattanut pian asettaa kukkaron tarpeet sydämen edelle.
Jos hänen tuskansa on edes puolet omastani, hän kärsii tarpeeksi.
Vertaatko omia tuntemuksiasi häneen?
Vertaan niitä siihen, mitä olisi voinut olla. Ja sinuun.
Hain naudanlihan, rouva.
Naudanliha on halvempaa Exeterissä. Se on Mariannelle.
- Oliko Exeterissä paljon väkeä? - OIi.
Neiti Pothington on kuulemma saanut toisen kohtauksen.
Ja neiti Murden joutui erottamaan Colesin, koska mies joi liikaa.
Ja herra Ferrars on mennyt avioon. Mutta senhän te jo tiedättekin.
Kuka sinulle siitä kertoi?
Näin rouva Ferrarsin, Lucy Steelen ja herra Ferrarsin krouvissa.
Kuljin ohi ja näin neiti Steelen, joten tervehdin häntä.
Hän kyseli teistä ja erityisesti neiti Dashwoodista-
- Iähetti terveisiä-
-ja sanoi, että lähettää teille hääkakkua.
- Oliko rouva Ferrars kunnossa? - Sanoi olevansa tyytyväinen.
Hän on aina ollut ystävällinen, joten toivotin hänelle onnea.
Kiitos, Thomas.
- Mikä se on, Thomas? - En tiedä, mutta se on painava.
"Löysin viimein tarpeeksi pienen. Tulen pian perässä ja 0dotan"-
-"että olette oppinut oheisen. Ystävänne, Christopher Brandon."
Se sopii täydellisesti.
Olkaa hyvä, Marianne-neiti.
Laittaisitko teetä, Betsy?
- Hän taitaa pitää sinusta paljon. - Se ei ole vain minulle.
Eversti Brandon tulee.
- En usko, että se on eversti. - Onhan. Hänen piti tulla tänään.
Edward!
Se on Edward!
Rauhallisesti nyt. Meidän on pysyttävä rauhallisina.
Herra Ferrars on täällä.
Edward... Mikä ilo nähdä sinua!
- Toivon, että voitte kaikki hyvin. - Kiitos, me voimme hyvin.
Säät ovat suosineet meitä. Totta se on.
Mukava kuulla. Tiet olivat kovin... kuivia.
Saanhan onnitella sinua?
Toivon, että rouva Ferrars voi hyvin.
Siedettävästi, kiitos.
Onko rouva Ferrars uudessa seurakunnassa?
Ei... äitini on kaupungissa.
Tarkoitin rouva Edward Ferrarsia.
Ettekö ole kuulleet?
Tarkoitatte kaiketi veljeäni ja rouva Robert Ferrarsia?
Rouva Robert Ferrars?
Sain kirjeen neiti Steeleltä-
-tai siis rouva Ferrarsilta, jossa hän ilmoitti minulle-
-tunteidensa siirtymisestä veljeni Robertin suuntaan.
He olivat ilmeisesti viettäneet paljon aikaa yhdessä Lontoossa.
Muuttuneet olosuhteeni huomioon ottaen katsoin parhaaksi-
-vapauttaa hänet kihlauksestamme.
Heidät vihittiin viime viikolla, ja he ovat nyt Plymouthissa.
Sinä et siis olekaan...
...naimisissa?
En ole.
Elinor... Tapasin Lucyn kovin nuorena.
Jos minulla olisi ollut ammatti, en olisi ajautunut sellaiseen.
Käyttäydyin huonosti Norlandissa ja uskoin tunteesi Iaimeammiksi-
-ja että asetin ainoastaan oman sydämeni alttiiksi.
Minulla ei ole odotuksia, mutta haluan sanoa nyt, kun voin-
-että sydämeni on ja tulee aina olemaan...
...sinun.
- He istuvat vierekkäin. - Mitä muuta?
Kerro nyt!
Hän polvistuu!